DAG 20
I ordlistan definieras sorg som:
''Intensivt mentalt lidande på grund av bedrövelse eller förlust;
allvarlig ledsnad;
svår saknad. ''
Som kirurger, som naturvetare,
lär vi oss att skaffa information från och lita på böcker,
på definitioner, på det definitiva.
Men i verkliga livet
finns det sällan strikta definitioner.
I verkliga livet kan sorg ta sig uttryck i saker
som har få likheter med ''allvarlig ledsnad''.
DAG 21
''Du missar inte mycket. New York luktar kiss.''
Gud, vad jag hatar dem!
Gör det ont igen? Resultaten från CT-röntgen kommer snart.
Jag mår bra.
Gå hem ikväll.
Jag behöver ingen självmordsvakt längre. Allvarligt talat.
Jag mår bättre nu. Jag lovar.
Vet du vad jag tror?
Att du utnyttjar mig för att slippa flytta ihop med din kille.
-Nej. -Så här gör vi.
Om du flyttar ihop med din kille får du ringa till min mamma.
-Taskigt. -Fegis!
Okej, Clara. CT-röntgen visar att du har en infektion i tunntarmen
och tjocktarmen är inflammerad. Det var nog något i vattnet,
men det har lett till varbildning.
Du måste opereras på en gång.
Nej.
-Om vi inte... -Nej.
-lnga fler operationer. -Okej...
-Nej. -Vänta en stund.
Vänta en stund, så kommer jag tillbaka och pratar med dig om det.
Ge henne antibiotika och boka en operationssal.
Vad har jag för alternativ? Kan ni ge mig medicin...?
Nej, du måste opereras. Men det är ett enkelt ingrepp,
-och om det går som planerat... -Min båttur gick inte som planerat.
Så... berätta.
Vad är det värsta som kan hända?
Det värsta som kan hända är...
...att vi måste ta ut en del av tarmen och ge dig en stomipåse.
En stomipåse?
En bajspåse, utanpå kroppen? Min morfar hade en sådan, det var...
-Nej, risken är jätteliten. -Nej. lngen bajspåse.
-lngen operation. -Då dör du, Clara.
Nej! lnga fler operationer.
Nej.
Vi gav smärtstillande och funderade på pyelonefrit,
men det verkar allvarligare, så vi gjorde en cystometri.
För en urinvägsinfektion? Varför leta efter...?
Vi hade kört fast. Cystometrin var negativ,
så det kanske är neurologiskt trots allt.
Om du låter oss göra
en 3D-MR kan vi kanske...
Han har besökt akuten fyra gånger de senaste tre veckorna.
Smärtstillande hjälper inte. Varför...?
-5 000 dollar, Karev. -Sir?
Det är så mycket du eller dr. Robbins måste betala för en 3D-MR.
Annars kan ni följa med på styrelsemötet i eftermiddag
och förklara varför sjukhuset ska vara en välgörenhetsorganisation.
-Gråter du? -Jag har problem med auktoriteter.
Gå härifrån, Karev.
Hur vågar du döda mina patienter, Yang?
-Döda? -När du ser till
att övertyga en patient om att avstå från en operation, då dödar du henne.
Nej, jag...
Hon hade frågor om operationen. Du gick därifrån.
Nej. Jag gick därifrån för att ge en medtagen, förtvivlad patient
tid och utrymme att acceptera sin situation.
Sedan skulle jag ha diskuterat de eventuella riskerna,
och säkerligen med mer taktfullhet och finkänslighet än du någonsin
-visat upp här. -Hon frågade...
Det spelar ingen roll vad hon frågade, och om hon frågar något mer
ska ditt enda svar vara: ''Jag ska fråga min chef.''
DAG 22
De här är jättegoda. Finns de att köpa i cafeterian?
Nej.
-Det är cancerglass. -Varför får bara cancerpatienter ha kul?
Hur mår du, lz?
Jag ser inte fram emot att spy, men jag mår bra.
Bailey är på krigsstigen.
Jag tror att det är post-O'Malleyiskt stressyndrom.
-Dåligt sorgearbete. -Du låter som Owens psykiater.
Owens psykiater förbjuder sex. Så hon är sur
-och säger dumheter. -Gör Derek likadant?
-Förbjuder sex? -Varför skulle han göra det?
Allt är förbjudet för Alex. Det är som om han är rädd,
-men jag vet inte vad han är rädd för. -Cancer-sex.
-Cristina! -Han vill inte ha cancerglass.
-Cristina! -Nu håller du käften.
-Det smittar inte, Cristina. -Jag vet.
Jag skulle absolut ha sex med dig.
-lngenting? -Nej.
-Vill du inte ens ha en låda? -Nej.
-En tandborste? Rena trosor? -Nej.
-Fan. Jag gillar dina trosor. -Jag försöker vara fokuserad.
Jag blir ST-läkare idag. Jag måste vara fokuserad.
Jag bor mitt emot sjukhuset. Sover du här ibland,
-hinner du först till operationerna. -Okej, vilken ska jag ta?
Det är min första dag på Mercy West. Jag vill se bra ut.
Seriös, duktig, tuff - inte som någon man trampar på.
Trevlig, men sexig. Som jag.
-Den. -Jaså? Jag tänkte den här.
Den är för sexig, passar på en dejt. Ta den.
Okej. Tack.
Okej.
-Mindre sexig? -Mindre sexig.
Okej, bra.
Tack. Önska mig lycka till.
Eller inte, för jag är duktig och tuff.
Du är sjukhusläkare. Visa vad du kan.
Jaha.
Glömde du att nämna att din sexiga och tuffa före detta
...sexpolare bor mitt emot?
-Gjorde jag? -Ja. Ja, det gjorde du.
Och det är bara under min ledning
som Seattle Grace har blivit ett av de mest respekterade
och eftertraktade kirurgcentrumen i hela landet.
Att ersätta mig... Nej.
Att störa den processen skulle vara ett enormt misstag.
Det är av den anledningen som jag står här idag
och säger med säkerhet
att ingen annan förstår eller bryr sig mer om Seattle Grace än...
...än jag.
Det här är löjligt. Jag mår bra.
Jag har stukat foten. Och jag har ett möte att gå på.
-Jag sa ju att jag mår bra. -Chefen?
-Torres, vilken tur. -Var du med om en bilolycka?
Ja, det var inget allvarligt. Jag körde mot rött ljus.
Jag mår fint. Kan vi snabba på? Jag har möte med ledningen.
Okej, vi ska se.
Jag vet inte, jag. Såret ser djupt ut.
Du måste definitivt sys. Och foten... Jösses.
-Ja, du måste kanske opereras. -Det är en stukning, Torres.
-Känner ni varandra? -Ja.
Vi har känt varandra länge. Vi jobbade ihop i...
Hur länge var det? Fem, sex år?
Du måste tyvärr sys.
Och det här är ett utbildningssjukhus, samt dr. McKees första dag,
så han måste undersöka dig noga... Du kan sy, va?
-Absolut. -Bra.
Kul att se dig, chefen.
Hon skämtar bara när hon säger att det är min första dag.
Det är min åttonde.
Vad använder du för sutur?
-Nylon, 3-0. -Nej, nej.
Använd Dermabond. Det läker snabbare.
Ja, jag vet, men vi måste spara pengar.
Gillar du att jobba här, dr. McKee?
-Är det en bra utbildning? -Suverän.
Dag åtta, och jag får jobba på egen hand? lnte illa.
lnte illa.
DAG 23
Han pluggade på Northwestern och Harvard.
Han växte upp i närheten. lnte rik, inte fattig.
Han trivdes och var älskad av sina föräldrar, men...
...han ville göra något mer med sitt liv.
Därför gick han med i armén när han var...
Cristina, det är ingen bokrecension.
Jag försöker förklara för dr. Wyatt att jag vet saker om dig.
-Cristina... -Han vet saker om mig med,
om det var det du skulle säga. Vi pratar jämt.
Älskling?
-''Älskling?'' -Låt mig förtydliga.
Det är inte det att jag inte vill att ni lär känna varandra.
Jag vill att Owen ska kunna slappna av i din närhet.
Det kan han.
Du kan prata med henne. Det är okej.
Okej, Cristina...
Han pratar med dig och han kan slappna av.
Pratar han med dig om sitt trauma?
Pratar Owen med dig om kriget?
Pratar han med dig om det som hände mellan er?
Strypgreppet?
Owens posttraumatiska stress hålls vid liv
av hans ovilja att prata om kriget.
För att kunna bli bättre
måste han börja prata om det.
Med dig och med mig.
Och jag oroar mig för att om ni bara fokuserar på det lustfyllda
så måste han aldrig börja.
Han kommer inte att känna att han har någon anledning.
Han kommer tro att han har allt han behöver - tills han inte har det.
Så jag ber er... att vänta.
-Klart. -Läs vad det står.
''Hej, mamma. Bered dig på något som är jobbigt att läsa.''
-''Jag var med om en olycka.'' -Det var inte...
-''Jag har fruktansvärda skador...'' -Du får inte skicka det.
''Nu har jag en infektion som jag vägrar att ta emot behandling för,
så jag kommer att dö snart. Kom hit fort, mamma,
och dör jag innan dess, så ville jag bara säga att jag älskar dig.''
-Sluta. -''Tack för att du gjorde mig
-från scratch.'' -Din bitch!
Jag kan kalla på sköterskorna som kör ner dig till operationssalen,
-eller så kan jag skicka det. -Jag stämmer dig.
-Jag stämmer dig och sjukhuset. -Nej, du kommer att vara död.
Snälla.
Hej, ni ville träffa mig?
Det här är Andy.
Andy Michaelson.
-Har jag behandlat dig förut? -Dr. Arizona Robbins skickade hit oss.
Jaha, Andy!
-Du är killen med... -Med det som ingen kan diagnostisera.
-Ja, det är vi. -Dr. Robbins skickade er
-till Mercy West för att...? -Det här är Andys journal
från Seattle Grace.
Vi sover inte längre.
Vi åker bara till sjukhuset. Och jag vet inte vad jag ska göra längre.
Jag känner mig som en hemsk mamma.
Jag känner mig som en hemsk mamma, för jag ska kunna...
Jag ska kunna göra något, men jag kan inget göra.
Jag pluggade inte till läkare. Jag pluggade historia.
Det är ni som är läkare.
Och allt som vi har gjort hittills
är att proppa i min son smärtstillande.
-Sluta, mamma. -Jag kan inte, Andy!
Jag kan inte sluta.
Vi sover inte.
Han kan inte sova.
Vi kan inte sova.
Och jag är rädd.
Dr. Robbins sa att det du måste göra är en 3D-MR av ryggraden.
Hon sa att du inte kommer att se någon anledning till det,
men hon säger att det är vad han behöver.
Snälla.
Jag kan inte vara så här oduglig.
Och inte du heller.
Snälla.
Allvarlig nekros på tunntarmen.
-Kan du rädda vävnaden? -lgår hade jag kunnat göra det.
lgår hade det bara varit ett enkelt dränage.
Men det var innan dr. Yang hotade min patient
med en kolostomi som tack och lov inte behövs,
för det var inte kolon som var påverkad.
-Hur kan jag hjälpa till? -Du har gjort nog.
Hon ställde en fråga. Jag svarade. Jag gjorde mitt jobb!
En patient bad mig förklara riskerna med ett ingrepp,
och det måste jag göra enligt lag!
Om du vet hur man får en stomipåse att verka bättre vill jag höra det.
Om du vet hur man visar mer respekt mot en sjukhusläkare
då vill jag höra det! Tills du vet det, prata inte med mig.
Mig jobbar du inte med längre.
Okej, vad är ditt problem?
Fler kostymer? Folk blir nervösa.
En massa snack om nedskärningar och rykten om att Webber ska sluta...
Ni är kompisar. Vad har chefen för planer?
-Varsågod. -Tack.
Han ska gå i pension.
Jag blir ny chef.
-Nehej! -Jo.
-Är det sant? -Ja.
-Är det sant? Oj. -Ja.
Chefen sa aldrig något till mig.
Jag hade kämpat för det jobbet.
Men är det så han vill ha det,
då får man väl säga grattis.
Vänta. Det var...
-Luras du? -Det är alldeles för lätt.
Du är elak, vet du det?
-Ja. -Elak!
Allvarligt, vad är det som pågår?
lngen aning.
Jag har vin. Vitt och rött.
Och jag har cigaretter.
Hemskt, jag vet.
Men jag röker bara när jag vet att jag ska få skäll.
-Som nu. -Det var olämpligt.
För att inte tala om manipulativt och dumt.
-Röker du? -Jag vet.
Du har rätt att bli arg, men jag hade inget val.
Det är dyrt! Skälig anledning saknades!
Jag förstår varför Webber sa nej!
-Så du gjorde det inte? -Självklart gjorde jag det.
-Tack. -Nej, tacka mig inte än.
-Röntgen visade ingenting. -Vad? lngenting?
Nej.
Det där ser lite konstigt ut.
Det tyckte jag med, men radiologen sa att det är normalt.
Okej. Här.
Berätta om hans undersökning och anamnes.
Förlåt!
-Förlåt oss! -Förlåt!
Vi torkar av bänken.
Ni gjorde aldrig sånt här innan. Nu händer det hela tiden.
-Överallt. Och... -Du vet...
Vi är gifta nu.
Saker har förändrats. Jag ber om ursäkt för bänken.
Så ni är...? Post-it-lappen? Är det på riktigt?
Ja, det är på riktigt.
DAG 30
-Vad läser du? -Jag försöker ställa diagnos.
-Det gör mig tokig. -Ta en paus då. Jag saknar dig.
-Jag är ju här. -Nej, det är du inte.
Du är här, men inte här, och jag saknar dig.
lz, kom igen, jag försöker jobba.
Jag önskar att jag hade en tumör.
Jag önskar hela tiden att jag hade en tumör
som skulle få mig att se George.
Då skulle jag kunna prata med honom igen.
Jag vill kunna skratta med honom igen.
Jag saknar honom.
Jag saknar honom hela tiden.
Och allt jag vill är att må bättre.
Jag vill vara en person som inte önskar att hon hade en tumör.
För en kort stund bara.
Och jag kan inte dricka på grund av medicinen,
jag knarkar inte, och jag kan inte jobba. lnget distraherar mig.
Jag är ledsen.
Och jag saknar George.
Snälla, kom in och hjälp mig att må bättre.
''Jag saknar George.''
Jättebra. Verkligen förföriskt.
DAG 36
Hej, är Mark här?
-Han duschar. -Tack.
Har du hört något om vad som händer med chefen?
Det ryktas på Mercy West
att han kanske ska börja hos oss. Det vore inte bra för mig.
Jag vet inte. Jag ska kolla med Derek.
-Tack. -Kan du ge mig schampot?
Tack.
Är du verkligen gay?
Typ, hur gay är du på en skala från ett till...
...gay? För det där är min pojkvän.
l duschen. Min sexiga, nakna pojkvän.
Och jag... Hur gay är du?
Förlåt, det är...
Jag har känt Mark ett tag, och...
Men jag... ska försöka att inte göra det igen.
Naken i duschen-grejen.
Eller halvnaken i korridoren-grejen.
För även om du verkligen är gay, så är inte han det.
Och... du är sexig.
Han tittar inte på mina bröst längre.
Det första han brukade titta på när jag kom in i rummet
var mina bröst.
Han tittar inte längre. lnte sen han träffade dig.
-Okej? -Okej.
-Shepherd? -Du är svår att få tag på.
-Jag är upptagen. -Med att kolla upp Mercy West?
Planerar du att hoppa av? För jag antar att som min vän
skulle du berätta allt som krävs.
-Det är bara rykten, Derek. -Det går många rykten.
-Och Jennings svarar inte. -Varför ringer du till Jennings?
Jag säger till när det finns något att berätta.
Om du måste gå bakom ryggen på mig...
Bakom ryggen?
Jag är den som håller dig om ryggen.
Glöm inte det.
-Dr. Shepherd, har du en minut? -Vad är det?
En patient med fjättrad ryggmärg. Det kom för mig, mitt i natten.
Men det syns inte där. Jag måste göra ett till test.
Det är ovanligt. Har han spina bifida?
-Nej. -Lesioner på ländryggen? Hyperreflexi?
Nej och nej. Men smärtan förvärras när han böjer och sträcker ryggraden.
Jag vet vad du tänker säga. Det bör synas på magnetröntgen.
Men tänk om det inte gör det? Tänk om han inte behöver en MR
-utan CT-myelografi. -Kanske det.
-Boka en sådan. -Jag kan inte.
För då skulle jag få sparken, och jag gillar verkligen mitt jobb.
-Sa chefen nej? -Flera gånger.
Du skulle ha börjat med det om chefen.
Kom.
-Det går jättebra. -Du står upp.
Och jag vet att det känns tufft. Du är suveränt duktig.
-Suveränt. -Sätt ner mig.
-Ett par sekunder till... -Sätt ner mig.
-Jättebra gjort. -Vila en sekund, så gör vi om det.
-Nej. -Jag vet, Clara.
Det är nu det svåra börjar.
McTjusig.
-Ursäkta? -Nu fattar jag det.
Hela McTjusig-grejen. Jag fattade inte innan,
men nu... så gör jag det.
Du vet att de kallar dig för det, va?
Ja.
Jag har en partner, ifall du trodde att jag stötte på dig,
för det gjorde jag inte. Och jag hörde att du har gift dig.
-Så, grattis. -Ja. Tack.
Du skrev något töntigt på en post-it-lapp i omklädningsrummet.
Tills du har stått där och svettats i jackett
och väntat på en vit taftboll så är du inte gift på riktigt.
Mitt är i alla fall fullbordat. Det fullbordas hela tiden.
Hur går det med det, Karev? Tjejer snackar.
Tänk på det nästa gång du kritiserar min post-it-lapp.
Jag har inte gråtit än.
Jag distraherar mig med jobb och sex,
och jag tror att det funkar för mig.
Har du sett hur Amanda
sitter på den där bänken utanför sjukhuset hela dagen?
Jag saknar sex. Jag saknar det verkligen.
Vad?
Mer!
Jag är orolig för Clara. Hon är deprimerad.
Ännu mer deprimerad.
-Jag vet inte vad jag ska göra. -Menar du Ceviche?
Det...
Herregud! Det är... oförskämt!
Ceviche? Det är... så oförskämt!
Det är så oförskämt!
Kan jag förolämpa någon annan?
Fjättrad ryggmärg?
En av ryggmärgssträngarna sitter fast i svanskotan.
l normala fall är inte ryggmärgen fixerad,
men i ditt fall sträcktes den när du växte.
Det förklarar den svåra smärtan.
-Går det att fixa? -Med mikrokirurgi.
Jag klipper av strängen och då försvinner smärtan.
Hon brukar inte vara så här. lnnan allt det här hände var hon en normal mamma.
Andy, det här är en normal mamma.
-Väntar vi på dr. Swender? -Nej.
Dr. Swender har låtit mig ta över.
Går du andra året?
-Tredje. -Det är...
-Kan vi söka dr. Swender? -Stevens, det här är positivt.
Ja. Du har fortfarande cancer.
Men inte tillräckligt mycket för dr. Swender.
-Det är positivt. -Du säger att jag har juniorcancer?
Jag säger att metastaserna har krympt och att det inte finns några nya.
Behandlingen är mycket effektiv.
Stevens, du kan inte få bättre nyheter än så här.
-Så, vad händer nu? -Vi använder tuben i bröstet
för att fortsätta med lL-2.
Och vi fortsätter att hålla koll på sjukdomen
med PET-röntgen var tredje till sjätte månad.
Är det tidsbegränsat, eller...?
Din fru har cancer, dr. Karev.
Just nu har den slutat växa.
Med en så aggressiv typ av cancer är det mycket positivt.
lnget är tidsbegränsat.
Det är bara... Vi håller koll på den.
Vi väntar. Vi hoppas att den inte börjar växa igen.
-Är det allt? -Det är allt.
DAG 37
Jag kan se sammandragningar i tibialis anterior.
Det är nervroten, inte filum terminale.
Bipolär pincett och mikrosax, tack.
-Vill du klippa? -Nej, det behövs inte.
Utan dig hade den här grabben lidit av kronisk smärta
och kanske blivit tablettberoende. Du har gett honom ett nytt liv.
Du borde klippa.
Okej?
Okej.
ln med saxen...
Så där. Bra jobbat.
Dr. Grey säger att du fortfarande vägrar att gå på sjukgymnastik.
Jag förstår att det är jobbigt.
Men du måste använda musklerna,
annars kan de förtvina och läka fel.
Clara, du måste kämpa.
Du måste kämpa nu.
Jag vet hur det är att inte vilja leva,
att förlora allt,
att inte vilja ringa till sin mamma.
Tro det eller ej, jag vet exakt hur det är.
Jag har varit där.
Jag är tillbaka nu.
Och hur omöjligt det än kändes,
så kom jag tillbaka.
Och det kan du också göra. Men du måste kämpa.
-Skicka henne till psyket. -Tvångsinläggning?
-Ska hon tvångsinläggas? -Vi kan inte göra mer.
-Du måste fatta ett beslut. -De kallar dig för ''Ceviche''.
-Dr. Grey... -Det är...
Du kan inte dö när folk kallar dig för det.
-Ceviche? -Ja, det är en maträtt.
Från Peru, tror jag.
Det är hackad fisk.
Är inte det hemskt?
Ja, det är det.
Det är hemskt.
Det är hemskt!
DAG 39
Jag hade inte förväntat mig det här.
Säger de cancer och fjärde graden, då tror man att man ska dö.
Och sen börjar man tänka: ''Jag klarar det kanske. Jag blir ett mirakel.''
Du är ett mirakel.
Jag har fortfarande cancer.
Jag bara...
Man förväntar sig inte det.
Är inte det tjejen som George räddade?
Amanda.
-Ja. -Vad gör hon här?
Hon sitter där.
Varje dag, hela dagen.
-För Guds skull! -Vart...? Vad...?
Upp med dig.
Jag menar det.
Upp med dig!
Skaffa dig ett liv.
Jag kan inte.
George var kirurg, han hade ett syfte.
Han ville rädda liv, och nu kan han inte göra det längre.
Han kan inte göra något alls, inte längre, men det kan du.
Du kan plugga till läkare.
Du kan umgås med dina vänner, vad du gör spelar ingen roll.
Men gör något med ditt liv!
För du har ett. Du överlevde!
Du överlevde, inte George!
Och jag vet...
Jag vet att det känns hemskt
och chockerande och skrämmande.
Men du överlevde.
Så lev.
Jag... Jag vet inte hur.
Det gör ingen.
lngen vet hur.
Men var respektfull nog att ta reda på det.
För om jag ser dig sitta här på bänken igen,
då får du stryk.
Jag kan inte jobba med Bailey. Hon tittar inte ens på mig.
Ha tålamod. Hon stod O'Malley nära...
Det är inte O'Malley. Hon är arg på grund av Ceviche.
-Sluta med det där. -Ceviche?
-Det är en patient. -Ett offer för en båtolycka.
Hon tycker att det är okej att använda namnet på en fiskrätt. Är det okej?
-Det är... en ganska svart typ av humor. -Kom igen. Jag?
Jag är inte den som försöker strypa folk i sömnen.
Är du inte redo?
Jag är inte den som försöker strypa folk i sömnen.
-Jag vet. -Det var en dröm. Jag...
Jag minns inte vad jag drömde om, men...
Jag försökte överleva.
Jag försökte inte göra dig illa.
Jag...
Jag försökte överleva.
Okej.
Det var en början.
-Du fixar det, Clara. -Du kan det här.
-Ja! -Jag gjorde det!
-Du gjorde det. -Jag gjorde det.
Lexie?
Kan du ringa till min mamma?
Ja.
Okej, kom igen.
Du fixar det här!
Sorg är kanske något som vi alla har gemensamt...
...men den ser olika ut för oss alla.
Hej.
Det är inte bara döden vi måste sörja.
Det är livet.
Det är förlusten.
Det är förändringarna.
Och när vi undrar varför det suger så mycket ibland,
och varför det måste göra så ont, då måste vi komma ihåg
att det snabbt kan ändras.
-Vad är det här? -Ta av dig byxorna.
lz, lz...
Var min man.
Klä av dig, lägg dig i sängen och håll om mig.
Jag vet inte varför du är så arg eller vad du är rädd för,
för du pratar inte med mig, men jag är också rädd.
Jag kan inte... Om inte du...
Om vi ska kunna leva ihop, då behöver jag dig.
Snälla.
Du dog i min famn.
Du dog i min famn! Du dog,
och du hade lämnat instruktioner om att jag inte fick rädda dig!
Vill du veta vad jag är rädd för? Jag är rädd för allt!
För att röra mig! För att andas!
För att ta på dig!
Förlorar jag dig, då överlever inte jag.
Och det är ditt fel.
Du fick mig att älska dig,
och sen dog du i min famn!
Det är så man överlever.
När det gör så ont att man inte kan andas,
det är så man överlever.
Miranda?
Genom att komma ihåg att en dag,
på något osannolikt sätt,
så kommer man att må bättre.
Det kommer inte att göra lika ont längre.
Jag är sjukhusläkare
och ensamstående mamma,
och jag miste O'Malley och...
Jag kan inte.
Jag kan inte bry mig längre.
Stevens är inte mitt barn.
O'Malley var inte mitt barn.
Jag måste sluta behandla...
Jag måste sluta med att bry mig så mycket.
Jag kan inte fortsätta...
...att känna så här, inte på jobbet.
Jag måste spara känslorna till min son
som behöver dem!
Jag kan inte fortsätta att ge bort dem här.
Jag kan inte.
Jag vägrar.
Sorgen kommer när den kommer, för alla.
På sitt eget sätt.
Så det bästa vi kan göra,
det bästa vem som helst kan göra...
...det är att försöka att vara ärliga.
Jag vill inte göra dig illa igen.
Mina problem existerar.
Och det här... det får oss att existera. Mina problem blir dina problem.
Jag är rädd.
Jag vill inte göra dig illa igen.
Du kan sova i badkaret.
Det värsta med sorg
är att den inte går att kontrollera.
-Vad gör du? -Vi behöver skåpet.
Det bästa vi kan göra är att tillåta oss att känna den när den kommer.
Hej där. Tack.
Jag blev fast med en AT-läkare,
det tog fyra försök för honom att sätta en CVK.
Det påminde mig lite om George
när han var AT-läkare.
Och att släppa taget när vi kan.
Meredith?
Det absolut värsta är att när man tror att man har kommit över det,
då börjar det om på nytt.
Och varje gång...
George O'Malley är död.
...tappar man andan.
DAG 40
Sorg har fem olika stadier.
De ser olika ut för oss alla.
Men de är alltid fem.
Jag vet att ni har hört en massa rykten, och jag ber om ursäkt för det.
Förnekelse.
Det jag har att säga är tufft att höra, och det ber jag också om ursäkt för.
Ilska.
Det ekonomiska klimatet är... Ni vet hur det är.
Under de närmaste veckorna kommer Seattle Grace
att slås ihop med Mercy West.
Förhandlande.
Jag önskar att jag kunde säga att ni alla kommer att klara er,
men vi har inte nog med jobb. Styrelsen och jag
har tuffa beslut att fatta.
-Depression. -Jag står på er sida.
Jag håller tummarna för er alla.
Allt jag kan säga är:
Visa er allra bästa sida.
Accepterande.